- Hva skjer? - Mottar GDO-overføring.
- Det er Tok'raen, sir. - Apne irisen.
- Kanskje det er pappa. - Kanskje.
Martouf. Hvordan går det?
Samantha. Oberst O'Neill.
- Bra nok, under omstendighetene. - Hva er galt?
Vi bør diskutere dette et annet sted.
Det er min far.
- Jeg er redd han er blitt fanget av Sokar. - Åh, herregud.
- Vi tror han fremdeles er i live. - Dere tror?
Dere vet at Sokar gir seg ut for å være vesenet kjent som Djevelen?
Ja. Litt pretensiøst, synes du ikke?
Dere må forstå det når jeg sier at hvis Selmak fremdeles er i live,
- har han blitt sendt til Helvete. - Som i...?
Et sted med evig lidelse og straff som man ikke kan vende tilbake fra.
Så, hva snakker vi virkelig om her?
Netu er en måne som kretser rundt Sokars hjemplanet.
- En veldig varm måne, regner jeg med. - Det er et sted hvor brannene er sterke.
Men du vet helt sikkert at faren min fremdeles er i live?
Jeg er lei meg, Samantha. Dette må være vanskelig.
Da Selmak og Jacob, din far, ble fanget, vil de ha blitt torturert.
Men Sokar vil heller se ofrene sine lide enn dø.
Så vi snakker om en redningsoperasjon her?
Dessverre, så langt vi vet, har ingen noensinne flyktet fra Netu.
Ingen bortsett fra Jolinar.
Stemmer. En Goa'uld som later som han er Djevelen vil skape et sted som Netu.
Netu er fra boken til Am-Taut,
en guide om hvordan man kommer seg gjennom gamle Egypts "andre verdener".
De er mørke med brennende avgrunner, hjem for monstre og fordømte.
Det lille vi vet er basert på legender som har blitt foreviget av Sokar.
- Hvordan kom Jolinar seg ut? - Det sa hun aldri.
Ingen spurte henne hvordan hun flyktet fra et fluktsikkert fengsel?
Hun ble funnet bevisstløs og alvorlig såret i en teltac,
et lasteskip som drev rundt i rommet. Rekonvalesensen var lang og smertefull.
Hun ble oppfordret til å huske, men hun nektet å snakke om det.
- Lurte noen på hvorfor? - Jeg ba henne, men hun nektet å si det.
Jeg bar Jolinar kun en kort tid.
Jeg har aldri hatt mer enn glimt av minnene hennes, enkelte drømmer.
Men helt klart aldri noe som dette stedet du beskriver.
Tok'raen har teknologi som hjelper gjenkalling av minner, men...
man må være villig til å bruke den.
Vel, hvis vi skal gjøre dette, sir, trenger vi et par enheter til.
Et full militært fremstøt vil være umulig, oberst O'Neill.
Vi kan hemmelige operasjoner.
Berging av Selmak er selvfølgelig en høy prioritet.
Imidlertid, tilgi meg, Samantha,
er det noe større på spill her.
Tok'raen tror at Sokar skal innlede et angrep
- mot Systemherrene. - Er ikke det gode nyheter?
Omorganiseringen av Systemherrenes fragmenterte styring
er et mye mer sårbart mål enn én mektig Goa'uld.
- Spesielt hvis den Goa'ulden er Sokar. - Er han så mye verre enn de andre?
Av alle gudene han valgte å utgi seg for, valgte han Djevelen.
Vi må finne Selmak og finne ut hva han vet om Sokars angrep.
Jeg vil ikke høres for dramatisk ut, men det gjelder galaksens skjebne.
Høres litt dramatisk ut.
Høres ut som om vi ikke kan avslå.
- Oberst, du kan gjøre et forsøk. - Ja.
- Når? - Så snart dere er klare.
Hvis dere alle er sikre på at dere forstår hva dere har påtatt dere.
- Du sa Helvete, ikke sant? - Jeg ender opp der før eller siden.
Kan like godt sjekke ut nabolaget.
Teltacen vi trenger for reisen venter på planeten Vorash.
- Skip? - Det er ingen stjerneport på Netu.
De som fordrives dit blir tatt i skip.
Har jeg nevnt at jeg hater overraskelser?
Vi har en lang reise foran oss. Det blir tid til å gi dere detaljert informasjon.
Du skjønner, det setter meg i en posisjon der jeg kan bli overrasket.
Sperre syv er last.
Major, du vil bringe din far tilbake i sikkerhet.
Ja, sir. Det vil vi.
- Dette skipet ser kjent ut. - Det er teltacen som Jolinar ble funnet i.
Det var hardt skadet da vi fant det.
Flyvemekanismene er reparert, men hyperdrivmotorene
kan kun kjøre på 40% uten for stor risiko.
Er dette fartøyet utstyrt med radarusynlige egenskaper?
Skipet vi var i kunne gjøre seg usynlig.
- Virkelig? - Det var oppgradert.
Du har tydeligvis med en grunnmodell å gjøre her.
- Sikker på at du kan fly dette skipet? - Med stor dyktighet.
Mens vi er på overflaten, kan det være du må unngå Sokars krefter.
- Hva, blir ikke Teal'c med oss? - Han kan ikke.
Atmosfæren er ugjennomtrengelig med skip.
Eneste måten å nå overflaten på er i nedstigningskapslene.
Det er slik Sokar sender alle de fordrevne til Netu, og slik vi må ankomme
hvis vi skal overbevise andre om at de kan stole på oss.
- Og det er bare fire kapsler? - Riktig.
Dette teller som en overraskelse.
Skal vi gå i gang?
For all del.
Til Helvete med oss.
Så hva annet kan du fortelle om Netu?
Manen var en gang en industrialisert koloni under planeten Delmak.
Da Sokar erobret Delmak, ble den hans hjem.
Han forvandlet omgivelsene til å passe mytene.
Han gjorde seg stor umake.
Han fylte atmosfæren med giftstoffer,
sprengte deretter hull i månens overflate, og frigjorde smeltekjernen.
Når jeg setter igang minneinnretningen, vil dere føle en skarp smerte.
Vi har faktisk alle prøvd denne teknologien tidligere.
Bra. Da vet dere hva dere kan vente.
Så vi skal faktisk se Jolinars minner som holografiske bilder?
Det er ingen bestemt måte å sikte inn minner på.
Enkelte av Samanthas egne personlige minner kan komme ut.
Av respekt for hennes privatliv, vil vi ikke bruke denne delen av teknologien.
- Takk. - Du kan beskrive hva du ser.
Jeg er klar.
- Sam? - Her inne.
Hvorfor gråter du?
Hvor er mamma?
Åh, Gud.
Hør på meg, Samantha.
- Jeg sitter fast i min egen fortid. - Tenk på Jolinar.
Den siste kvelden vi var sammen før hun ble fanget av Sokar,
spaserte vi langs kammen på Noctana. Det var to måner ute den kvelden.
Jeg ser det.
Dere snakket ikke om at Jolinar skulle dra.
Dere visste begge at det var farlig, men hun måtte dra.
Dere var oppe hele natten sammen.
- Martouf... - Er du OK?
- Jeg vil prøve igjen. - Jeg skulle ha sagt dette tidligere.
Jeg vet at mitt personlige forhold til Jolinar er en kilde til ubehag for deg.
- Martouf... - Jeg vil at du skal vite
at jeg alltid har trodd at Jolinar holdt sin opplevelse på Netu hemmelig
fordi hun trodde den kunne komme mellom oss.
Jeg vil ikke at du skal holde noe tilbake av samme grunn.
- Du trenger ikke beskytte meg. - OK.
- Slå den av! Slå den av! - Gjør det.
Jeg så noen.
En mørk skikkelse. Jeg tror det var Sokar.
- Smerten var... - Beklager.
Minneteknologi kan gi svært realistiske sansegjenkallinger.
Hun ble torturert... så ille.
Jeg skal slå den på igjen, men på en lavere innstilling.
Hun var på et skip som dette.
De puttet henne i en nedstigningskapsel.
Det var en brann... over alt. Det var vanskelig å puste.
Det er borte... Jeg mistet det.
- Vi kommer snart frem. - Jeg vet det, Martouf.
Jeg beklager. Kanskje jeg ikke vil klare dette.
Du må.
Hei, Marty. Kan vi snakke?
- Presser litt hardt, synes du ikke? - Det er ikke mye tid igjen.
Det er faren. Hun vet hva som er på spill.
Hvis hun ikke husker Jolinars fluktmetode, vil jeg ikke be noen av dere
- bli med meg til overflaten. - Hvorfor?
- De som drar vil neppe komme tilbake. - Men du skal dra?
Jeg vil forsøke å finne Selmak og sende informasjon til dere.
Dere vil dra tilbake og gi det til Tok'ra.
Og forlate deg og Jacob der nede for å... hva? Råtne?
Uten noen mulighet for flukt...
Greit. For det første... Carter lar deg ikke dra uten henne.
For det andre, jeg tillater det ikke. For det tredje, Jolinar flyktet...
- Men hvis Samantha ikke kan huske... - Jeg vet det. Jeg hørte deg.
Og tilgi brautingen. Men det har blitt gjort før - det kan gjøres igjen.
Går det bra?
Ja.
Det er bare så forvirrende.
Bilder og ansikter. Fragmenter av tanker og følelser...
Det var en Goa'uld på Netu. Ikke Sokar.
Han var...
La oss bare si at han var mindre attraktiv.
Jeg vet hva han heter, men husker det ikke.
Men jeg får denne... fryktelige, kvalme følelsen når jeg husker ham.
Noe skjedde mellom ham og Jolinar.
Noe som var verre enn torturen og smerten.
Noe Jolinar aldri ville at Martouf skulle finne ut om.
Vi har kommet frem til koordinatene.
Du må holde skiven skjult for alle denizenere vi møter.
Jeg setter den på minimal slik at du kan gå gjennom minnene mens vi er på vei.
- Er det greit? - Ja, selvfølgelig.
- Carter? - Takk.
Sokar ville ikke sendt noen ned til Netu med våpen.
Ja. Så?
Hvis de blir funnet, vil denizenerne vite at vi ikke ble sendt av Sokar.
Vi må prøve å menge oss, slik at vi kan bevege oss fritt som denizenere.
OK. Vi forsøker å menge oss. Men vi drar ikke ned ubevæpnet.
Så, hvordan kommuniserer vi med Teal'c?
Vi tror denne innretningen vil trenge gjennom atmosfæren.
- "Vi tror"? - Vi bør kunne snakke med ham
så lenge skipet kretser rundt månen.
Det er... Det er fremdeles langt ned.
Kapslene skytes ut i høy hastighet.
Skal det få meg til å føle meg bedre?
Varmedemping og bølger for anti-gravitasjon vil senke farten.
Så... grei skuring hele veien, ikke sant?
Ikke akkurat, O'Neill.
- Er dere klare? - Nei. Ikke egentlig.
- O'Neill, kan du høre meg? - Hører deg, Teal'c.
Dere går nå inn i atmosfæren.
Oberst O'Neill?
O'Neill, kan du høre meg?
Carter?
- Daniel? - Her borte!
- Denne vei! - Kom igjen!
Lungene mine brenner.
Vel, det er i det minste tørr varme.
Oberst O'Neill, svar.
Ja, Teal'c. Vi kom fram i ett stykke.
Bare bli hvor du er og vi tar kontakt.
- Vi bør følge denne tunnellen. - Du husker.
Det hjelper å være her. Den bør føre til rester av den gamle kolonien.
Et av de eneste beboelige stedene igjen.
Er det meg, eller blir det faktisk varmere her inne?
- Litt av begge deler, sannsynligvis. - Det er noe forut.
Denne vei.
Vel... det er ihvertfall ikke Smaragdbyen.
Heisann, folkens.
Vi er... nye på disse trakter. Jeg vet det ikke synes, men det er sant.
Carter?
Bynarr.
- Hva betyr det? - Det er navnet jeg ikke kunne huske.
- Vi har kommet for å se Bynarr. - Hvem er dere?
Folk uten betydning. Ikke ta noen notis av oss.
- Knel foran meg. - Hvem er denne fyren?
Han er Na'onak. Første primat til Bynarr, Herren av Netu.
- Vi har kommet for å se Bynarr. - Det skal dere ikke!
- Forvis dem til overflaten. - Jeg... tror... ikke det.
Rygg unna. Rygg litt unna der, folkens.
Hvem spør etter meg ved navn?
Jeg!
Jeg er Samantha Carter, vert for Jolinar fra Malk-shur.
Ta våpnene deres! Kast dem i avgrunnen!
Selvfølgelig. Avgrunnen.
Takk!
Luktene blir bedre og bedre, gjør de ikke?
Dette ser ikke lovende ut.
Jeg trodde ikke våpen var tillatt. Vi har sett et stavvåpen og en håndinnretning.
- Jeg forstår det ikke selv. - Overraskelse, overraskelse.
Bynarr er Sokars utnevnte leder.
Han er tillatt en håndinnretning og et stavvåpen til sin første primat.
Hva fikk deg til å tro at Bynarr ville være velvillig innstilt til Jolinar?
Jeg var sikker på at det var han som hjalp henne å flykte.
Hvorfor?
Hun...
Unnskyld.
Han er nøkkelen. Bynarr har kanskje ikke hjulpet Jolinar med vilje,
men jeg er sikker på at han må ha visst hvordan hun kom seg unna.
Sam...
Pappa?
Pappa!
- Drømmer jeg? - Nei. Nei, vi er virkelige.
Er dere gale?
Tilsynelatende.
- Er du OK? - Jeg har hatt det bedre.
- Selmak? - Han er døende.
Dette vil hjelpe.
Hold ut. Vi skal få deg ut herfra.
Marty...
Takk.
Vil han klare seg?
Ikke her. Hvis vi ikke får ham ut herfra snart, vil han dø.
Det er OK. Jeg er her.
Jeg er beæret over din nærværelse, min herre Sokar.
Bynarr, Herre av Netu,
Jeg har ikke tid til å høre om lidelsene til de fordømte i dag.
La meg takke deg for at du returnerte Tok'raen Jolinar,
den som svek meg, slik at jeg kan få min hevn.
- Hva snakker du om? - Hun ankom i dag med tre andre.
Jeg sendte henne ikke til deg.
De er inntrengere. Finn ut hva de vil... Deretter drep dem.
Jeg hadde håpet å ta sakte hevn på Jolinar, min herre.
Å se henne lide på den hardeste måten.
Gå nå! Rapporter til meg om én dag.
- Følg min kommando. - Stol på det, min herre.
Et skip bragte disse inntrengerne.
- Finn det og ødelegg det. - Ja, min herre.
Har du krefter til å snakke?
Vi kan bringe informasjon videre til Tok'ra-rådet.
Sokars flåte er ti ganger større enn vi trodde.
Han er parat til å angripe seks viktige Systemherrer. Han vil vinne.
Da vil han kontrollere en hær stor nok til å herske over galaksen.
- Når skal dette skje? - Det skulle skje to uker
etter at jeg ble fanget. Det var... fire dager siden.
- Vi må bringe dette til Tok'raen nå. - Ja.
Teal'c, kom inn.
O'Neill, det er meg.
Vi fant Jacob. Han er i ganske dårlig form.
Har dere funnet en fluktmåte ennå?
Nei, ikke ennå. Martouf vil snakke med deg.
Jeg har en melding du må bringe videre til Tok'raens øverste råd
hvis vi ikke kommer oss ut herfra.
Samantha Carter.
- Du skal bli med meg. - Hvem er det?
- Nå! - Kom og hent henne selv, din...
Sir!
- Dette kan være vår eneste vei ut. - Hvordan da?
Hvis jeg bare kan komme nær Bynarr, snakke med ham...
Kom!
Ja, OK. Sett igang.
Pass på faren min.
Kom inn.
Ta det.
Du har ingen symbiote i deg.
Nei.
Hvordan visste du da om Jolinar?
- Jeg bar henne en gang. - Jeg burde ha visst det.
Jolinar ville heller dødd på overflaten enn å vise seg for meg igjen.
Fordi hun svek deg.
Se hva Sokar tok fra meg på grunn av henne.
- Hvor er hun nå? - Hun er død.
Du vet hvordan hun flyktet.
Jeg vet ikke. Jeg husker det ikke.
Hvorfor har du kommet hit?
Sam?
- Hun kommer tilbake. - Hvor er hun?
- Hun er hos Bynarr. - Nei...
Samantha tror at Bynarr er nøkkelen til flukten vår.
- Han er Sokars øyne og ører her. - Vel, øye og ører.
- Han sørger for at det ikke blir oppstand. - Holder forholdene levelige.
Og han rapporterer jevnlig til Sokar. Sokar liker å høre om lidelsene.
- Hva for noe? - Sokar kommer hit?
Nei. Bynarr drar til planeten.
- Hvordan vet du det? - Jeg så ham der før jeg ble fanget.
Vet du hvordan han kommer seg dit?
Vårt seneste tillegg...
er Tok'raen Selmak.
Har dere kommet for å redde ham?
Tror du jeg hjalp Jolinar å flykte?
- Ja. - Hvorfor?
Fordi du elsket henne.
Du tar feil.
Så hvorfor hater du henne så mye?
Hennes død har tatt fra meg hevnen
som jeg lenge har drømt om.
Jeg vil ikke få samme tilfredsstillelse fra å drepe deg.
Men jeg vil få noe.
Nei! Vent!
- Er du i orden? - Ja. Pappa?
Han holder ut.
Det er transportringer i Bynarrs kvarterer.
De må føre til Sokars palass.
Jolinar klarte å stjele et lasteskip og flykte.
Herren over Netu er død!
- Hva er det som skjer der oppe? - Na'onak drepte nettopp Bynarr.
- Hva? Hvorfor? - Jeg aner ikke.
Bynarr var på vei til å drepe meg. Na'onak skjøt ham med stavvåpnet sitt.
- Han bare sendte meg tilbake hit. - Denizenerne vil lage opptøyer.
- Dette kan være var sjanse. - Til å gjøre hva?
- Ringene går til Sokars palass. - Det er en vei ut herfra.
Hun var én person, og hun hadde en håndinnretning.
- Etterlat meg. - Jacob...
Det virker som du ikke har fattet poenget.
Teal'c.
- Er det mulig? - Hva?
- Lasteskipet har ringer. - Transportringene
virker som stjerneporter over kortere avstander. De sender en materiestrøm.
- Hvis den fanges av en annen mottaker... - Så, så! Forenklet, er du snill.
Hvis Teal'c kan manøvrere inn i posisjon,
- kan vi i teorien transporteres om bord. - "I teorien"?
- Hvordan finner han posisjonen? - Mekanismen kan lokalisere andre ringer.
Teal'c bør kunne finne koordinatene.
Jeg tar sjansen.
Kom hit.
Teal'c, det er Daniel. Kom inn. Teal'c, hører du?
Jeg hører deg, Daniel Jackson.
- Teal'c, det er Daniel. Kom inn. Over. - Hva er det du gjør?
Jeg bare kommuniserer med min venn fra denne lille innretningen.
Teal'c, dette er Daniel. Vi trenger deg. Hører du?
Jeg hører.
Denne vei!
Ringinnretningen på skipet bør lokalisere banen som materiestrømmen tar.
Jeg skal være på plass.
Åh, helvete.
Den er borte. Nøkkelen som aktiverer ringene er borte.
- Hvor skulle nøkkelen settes inn? - Her borte.
Kan du få den til å virke?
- Det vil ta tid. - Ta all den tiden du trenger.
Teal'c, vi er nesten klare. Teal'c, hører du?
- Vi må dra. - Nesten.
Stå klare!
Teal'c!
- Han svarer ikke. - Han sa han skulle være der.
- Hvis han ikke... - Han vil.
Flytt dere!
OK.
Knel foran Na'onak!
Dere skal ikke lenger kalle meg Na'onak.
Fra denne dag,
vil jeg ta tilbake mitt virkelige navn:
Apophis.
FORTSETTELSE FØLGER